- Kan vi gjøre det på rommet mitt? - Nei, i kapteinstolen.
- Opp med haken. - Ta bildet.
Det gror en stolpe ut av hodet ditt.
Len deg 10 grader til høyre.
Alle rekrutter som kommer til Stjerneflåten vil se bildet.
Det er en ære. Å se dere kapteiner ga oss noe å strebe etter.
Det speiler seg i displayet.
Kan du slokke skjermene i rommet? Kom igjen, T'Pol.
Kunstneren trenger et bra foto å male etter.
Har Vulcan-kapteiner sine portrett i Overkommandoen?
Våre kapteiner hylles for hva de kan, ikke for hvordan de ser ut.
Bortsett fra de mest betydningsfulle. De mumifiseres.
Hvorfor kan de ikke ta et fra filen?
Sir... det er en liten planet på vår nåværende kurs.
- Det er vel ingen solsystemer her? - Ikke et system, bare en planet.
Vis den.
Forstørr.
Det er en utbryter.
Den har brutt fri fra omløpsbanen.
Sett en kurs. Vi tar en kikk på den.
- Kaptein Archer har kommandoen. - Kutt ut, Trip.
Planeten har et rikt dyreliv.
Er det mulig?
Burde ikke overflaten være dypfryst?
Varme gasser lekker fra planetens indre. De fleste livsformene er der.
Oaser?
Noen mennesker?
Ingen tegn til menneskelig liv.
Det er en kraftkilde nær ekvator.
Det er et skip der nede.
Anrop.
Ikke noe svar.
Kanskje de vil være i fred.
Et ensomt skip på en mørk planet.
De er kanskje på hvetebrødsdager.
Infrarødt er ubrukelig.
Det er for mange varmekilder.
- Vi burde være over skipet. - Jeg skanner etter en åpning.
Lykke til, om det er som Amazonas.
Jeg har kunnet lande med lukkede øyne.
Dette blir ildprøven.
En åpning, 900 m unna, men den er ikke større enn skyttelen.
Det holder.
Kaptein, skipet er der borte. 600 meter.
- Følg meg. - La meg leke kaptein, Malcolm.
Det minner meg om regnskogen på New Zealand.
Jeg fikk villmarksmerkene mine der.
- Var du speider, sir? - Jeg var ørnespeider.
Det var jeg også.
- Jaså, hvor mange merker fikk du? - 28 stykker.
Du, da?
- 26 stykker. - Det er ikke dårlig, sir.
Kaptein...
Finner vi flere slike skapninger får vi merket i rombiologi.
Tja...
...jeg har det allerede.
En campingplass, sir.
Noen hjemme?
Vi kommer fra romskipet Enterprise.
Er det noen her?
Ingen livstegn.
Men skipet er mindre enn 200 meter unna.
Du og Malcolm sjekker det. Vi blir her i tilfelle noen kommer.
Hørte du det?
Ja.
- Ser du noe? - Jeg hadde menneskelig livstegn.
Det er borte.
Det er ikke borte.
- Kaptein, er alt i orden? - Ja da. Dette er eskaene.
Jeg heter Damrus.
Dette er vitenskapsoffiser T'Pol og løytnant Malcolm Reed.
Hyggelig å hilse på deg.
Vennene dine skjøt meg nesten.
Vi beklager.
Det finnes farlige dyr her.
Vi har aldri sett mennesker her.
- Er dette deres territorium? - Planeten er ingens territorium.
Men den er viktig for oss.
- Hva gjør dere her på Dakala? - Vi utforsker bare.
Vi vil bli en stund, om det er ok.
Planeten er stor.
Vi kan lande et annet sted, men det ville vært trivelige med selskap.
- Dere har det ikke så ille. - Drayjinkjøtt er en luksus.
Mm, jeg er enig.
Hvorfor oppdaget ikke sensorene våre dere?
Vi har sansekapper. Det hindrer dyrene i å merke oss.
- Studerer dere dyrelivet her? - Ikke akkurat.
Vi er på en ekspedisjon.
Drayjinen dere spiser drepte vi i går.
Dere er jegere.
Vårt folk har kommet hit i ni generasjoner.
- For å drepe artene her? - Jakt på ville dyr er en tradisjon.
Det finnes høyere primater her, de rører vi ikke.
Vi sluttet med jakt på Jorden for over 100 år siden.
Men vi setter pris på deres gjestfrihet.
Utstyret virker ganske avansert til jakt.
Ikke undervurder dyrene på planeten.
De tar ofte knekken på oss.
- Får jeg bli med dere på jakt? - Jeg trodde ikke dere likte det.
Dere kunne snike dere på oss uten at sensorene oppdaget dere.
Jeg vil vite hvordan.
Jeg lover å ikke drepe noe.
Det får vertene våre bestemme.
Kapteinens loggbok, tillegg.
Trip og Malcolm drar tilbake med Hoshi og henter campingutstyr.
Hvis insektene lyser i mørket ser man de i hvert fall i soveposen.
Enda en grunn til å være glad for at man sover hjemme.
Det er det man ikke kan se som jeg er urolig for.
- Som de boremarkene. - Boremark?
De kryper tydeligvis inn i øret og legger egg. Sov godt.
Vi kan begynne med entomologene, og så hente de andre bio-lagene.
Vi bør begrense det til seks besetningsmedlemmer av gangen.
Lyder klokt.
- Har dere det hyggelig? - Ja, veldig.
Takk for at dere deler leiren med oss.
Vi drar om seks timer. Sov litt, hvis du fortsatt vil bli med.
Jeg vil ikke gå glipp av det.
- God natt. - God natt.
God natt.
Jeg legger meg.
Høres ut som en bra idé.
- Jeg sitter oppe en stund. - God fornøyelse.
Jonathan...
Hallo?
- Er det noen der? - Jonathan...
Hvem der?
Sier han det så så han henne.
- Finnes det andre i jaktlaget deres? - Nei.
I hvert fall ingen kvinnelige mennesker.
- Sikkert at hun ikke kommer fra dere? - Ja.
- Archer. - Mayweather her.
Det er ingen andre skip på planeten.
Takk, Travis. Over og ut.
Ingenting.
Hun var ung. Hun hadde langt blondt hår.
Hun hadde en type... nattkjole på seg.
En nattkjole, sir?
- Kanskje du drømte. - Jeg drømte ikke.
Hun sa navnet mitt. Hun kjenner meg.
Og...
...jeg kjenner henne.
- Sir? - Det var noe ved henne.
Jeg har sett henne før.
På denne planeten... er det alltid natt.
Man er omgitt av saker man kan høre, men ikke se.
Det kan... stimulere ens fantasi.
Du er ikke den første som har sett noe som ikke er der.
Hun var virkelig.
Hvor stor er sjansen for at du skulle treffe en halvnaken kvinne-
- som du tror du kjenner, flere lysår hjemmefra?
Gå og legg deg.
Har du flaks hilser hun kanskje på deg i drømmen.
- Dere ser infrarødt med dem. - Blant annet.
- Hva skal dere jage i dag? - Vi så noen ildulver i går.
Circa 6 kilometer herfra.
- Det er vanskelig terreng. - Jeg skal prøve å holde følge.
Det er bra, vi har bare 2 dager igjen.
Hvorfor sånt hastverk?
For å bevare Dakala får vi bare gå på jakt 4 dager i året.
- Så må vi dra. - Mange venter lenge for å få jakte.
- Er det vulkanske åpninger? - Ja.
Her er det spesielt aktivt. Mineralkilder, damp. Det er vakkert.
Vi sjekker det mens du er på safari.
Jeg henter kameraet.
- Sov du godt, kaptein? - Ja, bare bra.
Bra.
Ser du flere vakre kvinner får du fortelle oss om det.
Drayjin. En hunn. De er veldig uforutsigbare.
Det minner om Yellowstone.
Snarere hulene på Deneva Prime.
Det finnes en stor geotermisk sjakt 60 meter unna.
Jeg vil undersøke den.
Sir?
Tillatelse godkjent.
Hold kontakt.
Så...
...hun hadde nattkjole på seg?
- Du tror at hun finnes. - Jeg hallusinerte ikke.
- Kaptein... det er lite sannsynlig. - Jeg vet det.
Trip, har jeg noensinne gjort noe dumt? Noe virkelig dumt.
Husker et pokerspill på Jupiter, men ikke ellers.
I går kveld gikk jeg ut i en utenomjordisk jungel... alene.
Jeg fulgte etter en kvinne... som ikke kan ha vært der.
Det kvalifiserer.
Det var som om jeg ble trukket til henne.
Jeg hadde ingen selvkontroll. Jeg kan ikke forklare det.
Hun må ha vært fin.
- Skrømt! - Hva er det?
- Er det noe der? - Det kan være damp.
- De kan lure varmeskannerne. - Vi ser etter.
Alle trenger ikke å jage et sensorspøkelse. Følg stien.
- Damrus! - Ta deg av gjesten. Vi kommer etter.
Jonathan.
Hvem er du?
Hvordan vet du navnet mitt?
Jeg trenger deg, Jonathan.
- Du snakker engelsk. - Du må forstå.
Jeg kjenner deg.
- Hvordan er det mulig? - Hadde du kommet om ikke?
Du sier at du trenger meg. Hvorfor?
- Du er annerledes. - Annerledes?
Hva er det?
- Hva er galt? - Skade.
- Jeg vil ikke skade deg. - Ikke Jonathan.
Hvem, da? Hvem vil skade deg?
Kaptein?
Er alt i orden?
Bare bra.
Du bare forsvant.
Hva gjør du her ute?
Jeg bare...
...skannet litt.
- Hold! - Jeg prøver.
- Du må holde ham stille. - Burzaan, du må ligge stille.
- Hva var det? - Jeg så det ikke.
Vi skilte lag.
Be Phlox være klar.
Det var en drayjin. Hunnene er aggressive når de har unger.
- Gi meg førstehjelpsskrinet. - Ingen indre skader, stort blodtap.
Vi har en doktor på skipet. Han er klar.
Vi kan ta oss av skader.
Vi trenger ham til jakten. Doktoren kan hjelpe. Vi har bare 2 dager igjen.
Takk, kaptein. Vi ønsker ham den beste pleie.
Til skyttelen. Du og Malcolm blir med.
Dere burde alle dra tilbake til skipet.
Vi visste om farene her. Dere gjorde det ikke.
Jeg vil ikke dra ennå.
Løytnant Reed rapporterer at de har dokket.
Takk.
T'Pol?
Kom inn.
Jeg har sett henne igjen.
Nær varmekildene.
Hun snakket til meg.
- Hva sa hun? - Hun sa at...
...hun trenger meg.
Jeg tror at noen prøver å skade henne.
Du bør vel vurdere å dra tilbake til Enterprise.
Så Phlox får kikke på meg?
Det er ingen psykotropiske stoffer her.
Jeg hallusinerte ikke. Og jeg drømte ikke heller.
Er den eneste logiske konklusjonen at hun er et ekte menneske?
Jeg vet ikke hva hun er.
Hun kan ikke være menneskelig, men hun viser seg av en eller annen grunn.
Og jeg skal finne ut hvorfor.
- Hvordan? - Jeg skal finne henne.
- Jeg blir med. - Nei.
En dyktig jeger ble nesten drept, det vil være dumt å gå alene.
Jeg må.
Hun har valgt å kommunisere med meg.
Jeg vet ikke hvorfor.
Men jeg tror ikke hun vil vise seg for noen annen.
- Er det den eneste grunnen? - Hva?
Jeg lurer på om du ville vært like besluttsom-
- om det var en lettkledd mann.
Hvordan går det?
Jeg trengte bare å framstille blod til blodoverføringen.
Han er snart på beina igjen.
Jeg informerer kapteinen.
Kan du si hva det var som angrep ham?
De kaller den "drayjin". Det er som en stor gris. Den smaker som en gris.
Jeg fant cellerester i såret.
De kommer ikke fra ham så jeg antar at det er fra dyret.
- Hva er det for noe? - Cellene har kromosomforandringer.
De muterer.
De prøver å forandre seg til noe, men vet ikke hva.
Det må ha vært en merkelig gris.
Hallo?
Er du der?
Jeg er alene.
Jonathan.
Du er ingen hallusinasjon.
Du er virkelig. Jeg kan ta på deg.
Virkelig, ja.
Men... du er ikke menneskelig, eller hva?
- Menneskelig? - Menneskelig. Som meg.
Vi er ikke som deg.
Vi?
Finnes det flere? Hvor da? Jeg har ikke sett noen andre.
Vi kan bli hva som helst.
Et tre, et dyr, vann. Hva som helst.
Jeg ser en vakker kvinne.
Fordi du vil se en vakker kvinne.
Hvordan vet du hva jeg vil?
Jeg kan se tankene dine.
Jeg ser hva du ikke får fatt på.
Du er telepatisk. Det er sånn du kan språket.
- Jeg kan mer enn språket. - Du vet hvorfor jeg trekkes til deg.
- Hvorfor jeg tror at jeg kjenner deg. - Du kjenner meg.
Fra hvor?
Hvorfor valgte du meg?
Du er annerledes.
Du sa det. Hvordan da? Hvem er jeg annerledes enn?
De andre. De eneste som noensinne har kommet hit, før dere.
Mener du eskaene?
- Vet du hvorfor de kommer? - For å gå på jakt.
For å jakte på oss, Jonathan. Vi er det de verdsetter mest.
Du mistet drayjinen, men du fikk arr å vise.
Takket være doktoren har jeg ikke engang det.
- Skål for kapteinen og hans lege. - Det var ingenting.
Vi må skåle for noe siden vi ble tomhendte.
Skål for... god jaktlykke i morgen.
- Skål. - God jaktlykke.
Så... hvordan mistet dere dem?
Drayjiner vandrer. De hadde dratt videre da vi kom.
Med alle deres sensorer og likevel vet dere ikke hvor?
- De er flyktigere enn du tror. - Tydeligvis.
- Jakter dere på deres hjemplanet? - Ja.
Hvorfor reiser dere lysår for å jage her?
Lang reise for villsvin.
Vi jager mer enn villsvin.
Byttet er annerledes her.
Villsvin... ulver... store krypdyr. De virker ikke så annerledes.
Tenk deg å jage noe som kan lese tankene dine.
Er det annerledes nok?
- Hva snakker du om? - Skrømt.
- Mener du spøkelser? - Mer eller mindre.
Kom igjen, det virker ganske søkt.
Gjør det? Du har jo sett en selv.
Den mystiske dama di. Hun var et skrømt som kom for nær leiren.
Hun så menneskelig ut.
- Du vet ikke engang om det var en hun. - De endrer form.
De kan se ut som hva som helst. Også mennesker man kjenner.
Det er slik de lurer deg.
De virker som intelligente skapninger.
Ikke som du og jeg måler intelligens. Det er et instinkt.
Det var derfor vi sporet dere. Vi trodde dere var dem.
De blir en nøyaktig kopi av det som de forandrer seg til.
Blir de en stein ser man en stein. Til og med på skanneren.
Før vi lærte oss å oppdage dem drepte de flere av oss enn vi av dem.
Min far kom hit med åtte andre jegere.
De drev noen skrømt inn i en dalgang.
Min far var sikker på at de ikke kunne komme ut.
Da de gikk inn ventet skrømtene på dem.
De hadde lest jegernes tanker.
De kjente til planen deres.
Min far klarte seg, men bare to av hans venner overlevde.
Hvordan fanger dere dem?
Når de er trengt opp i et hjørne får de panikk, spesielt de unge.
Når de er redde utsondrer de et kjemisk spor.
Skannerne våre er stilt inn til å oppdage det.
Da får vi et overtak.
- De vet hva de holder på med. - Jeg synes også at det er smakløst.
Men hvordan kan vi hindre dem?
De er bevæpnet og kjenner terrenget.
- Vil ikke prøve å ta våpnene deres. - Vi har ingen rett.
Hvilken rett har de til å skyte?
Villsvin er ok, men ikke en sansende skapning.
Selv om vi hindrer dem vil de fortsette å komme tilbake.
- De har gjort det i hundrevis av år. - Vi trenger en permanent løsning.
Kaptein?
Jegerne sa at skapningene utsondrer et kjemisk spor.
Det er slik de finner dem.
- Du har en celleprøve. - Jeg analyserte mutasjonsevnen.
Kan du skjule det kjemiske sporet? Så de ikke vises på skannere?
Jeg undersøker det.
Kanskje vi ikke kan hindre dem, men vi kan gjøre det mer rettferdig.
- God kveld, kaptein. - Trip.
- Vil du ha noe? - Nei takk.
Melk, kald.
Kan du noe poesi?
Bortsett fra "Den unge damen fra Ipswich"?
Da jeg var liten og hadde søvnproblemer, leste mamma et dikt.
Jeg ba alltid om et bestemt.
Det hadde et merkelig navn: "The Song of the Wandering Angus."
Nå vet jeg at det er skrevet av Yeats.
Jeg gikk ut i hasselskogen
En ild brant i mitt sinn
Uansett, mannen i diktet-
- fanger en fisk som blir forvandlet til en vakker kvinne.
Med epleblomster i håret.
Hun roper navnet hans, og så forsvinner hun.
- Og? - Han leter etter henne hele livet.
Hun var hans bilde av perfeksjon, antar jeg.
Noe han aldri kunne finne.
Det er henne.
- Kaptein? - Da jeg hørte på diktet-
- må jeg ha skapt et bilde av henne i hodet mitt.
Jeg har ikke tenkt på det på flere år. Derfor kjente jeg henne ikke igjen.
Jeg fantaserte fram henne som liten.
Den flyktige kvinnen i diktet.
Hvorfor tror du at skapningen brukte et bilde som du nesten hadde glemt?
Jeg vet ikke.
Kanskje du har tenkt på diktet mer enn du vet.
- Phlox til kaptein Archer. - Archer.
Jeg kan ha funnet noe, kaptein.
Jeg kommer.
Hun er kanskje en gammel fantasi...
...men ingen får skyte henne.
- Sikker? - Det er et skrømt.
Jeg får ingen spor. Det var nok en drayjin.
- Jeg så en formforandring. - Fortsett.
- Hvor er den? - Jeg får ingen spor.
Den må være her.
Er den innestengt må den være livredd. Hvorfor ser vi den ikke?
Den er kanskje ikke redd ennå, men det skal den bli.
- Det går bra. - Vi burde ha sett den.
- Kanskje ikke skannerne fungerer. - Ingen av dem?
Vi må dra.
Vi stikker til leiren.
Hvordan gikk jakten? Hadde dere flaks?
- Hva gjør dere her? - Vi ville skanne litt til.
- Er alt i orden? - Ja.
Er du sikker?
- Du ser litt redd ut. - Skannerne funker ikke.
Det var kjedelig. Det blir nok ingen troféer i år.
Merkelig... jakten har aldri slått feil før dere kom.
Vi fører vel med oss uflaks.
- Er du der? - Ja.
- De har dratt. - Foreløpig.
- Fikk de andre maskeringsagenten? - Ja.
- Da er dere beskyttet. - Takk.
- Jeg vet hvem du er. - Du husker.
Takk... for at du minnet meg på det.
Slutt aldri å lete etter det som virker uoppnåelig.
Ha det, Jonathan.
Ikke glem meg.
Det skal jeg ikke.